Найкраще в мені. Ніколас Спаркс
Чтение книги онлайн.
Читать онлайн книгу Найкраще в мені - Ніколас Спаркс страница 1
![Найкраще в мені - Ніколас Спаркс Найкраще в мені - Ніколас Спаркс](/cover_pre172410.jpg)
Романтична історія кохання Довсона й Аманди, які належать до діаметрально протилежних суспільних прошарків, на чому автор постійно наголошує, щоб ми не забули, має вигляд цілком реалістичної і психологічно вмотивованої. Утім, і містика тут присутня. До останнього моменту не знаєш, хто ж цей загадковий чоловік у синій штормівці, який переслідує Довсона в нелегких життєвих ситуаціях. Але містика в романі американського письменника з’являється не для того, щоб ускладнити сюжет чи просто розважити читача. Схоже, сам автор змушує нас розплющити ширше очі й роздивитись довкола в пошуках посланців долі, які спонукають нас до певного вибору. Хтось мусить нам давати підказки, бо життя – це вічна школа. А хто їх посилає, знає кожна релігійна людина.
На тлі сучасної літератури, яка прагне вразити, епатувати читача, роман Ніколаса Спаркса має вигляд дещо старомодний. Зате в ньому присутня майже забута нині обов’язкова складова літературного твору, яку описав ще Аристотель. КАТАРСИС. Катарсис – це коли після прочитання твору в людині щось зрушується і її охоплює піднесення. Вона бачить перед собою яскраву й гармонійну картину світу і своє місце в ньому. Література без катарсису штовхає нас в обійми диявола, бо, побувавши у вигаданому світі, при поверненні ми розгублені та вразливі. Але щоб створити цей стан катарсису, потрібно написати якісний художній твір із переконливими образами. Гепі-енд якщо й буде, то з присмаком іронії чи гіркоти. Наскільки образи Ніколаса Спаркса переконливі – судити тобі, шановний читачу. Антигерої в романі без жодної світлої плямки, герої – без жодної чорної. Але поруч із ними живуть люди звичайні, такі, як ми, легко впізнавані. Про них великий син Америки Волт Вітмен писав: «Юрби чоловіків та жінок у звичайних костюмах, якими цікавими видаєтесь мені ви!» У кожному разі зичу вам щасливої подорожі шляхами провінційної Америки.
Ця книга – художній твір. Імена, персонажі, місця та події є продуктом уяви автора або використовуються фіктивно. Будь-яка схожість з реальними подіями, місцями або особами, живими чи мертвими, є випадковою.
Для Скота Швіммера, чудового друга
Подяка
Деякі романи писати складніше, ніж інші, і «Найкраще в мені» саме з цієї категорії.
«Найкраще в мені» було непросто писати – не набридатиму переліком причин – однак без підтримки згаданих нижче людей я, мабуть, і досі працював би над ним. Тому, без зайвих церемоній, розпочну.
Дякую Кеті, моїй дружині. Коли ми зустрілися, це було кохання з першого погляду, і нічого не змінилося за всі ті роки, що ми були разом. Ти найкраща, і я завжди щасливий називати тебе своєю дружиною.
Дякую Майлзові, Раянові, Лендону, Лексі і Саванні. Ви – радість мого життя, і я пишаюся вами всіма. Як мої діти, ви завжди будете найдорожчими для мене.
Дякую Терезі Парк, моєму агентові. Після закінчення першої чернетки роману я дійшов до крутого повороту, і ви заслуговуєте на подяку не лише через допомогу з доведенням роману до ладу, але й терпінням – як же стійко ви чекали, доки я завершу роботу над ним! Мені дуже пощастило мати такого агента. Спасибі!
Дякую Джеймі Раабу, моєму редакторові. Ваша робота над порятунком цього роману була, як завжди, вражаючою, а ваші поради – безпомильними. Ви не лише прекрасний редактор, але й чудова людина. Спасибі!
Дякую Хауї Сандерсу та Кеї Хаятьяну, моїм кіноагентам. Я плекаю щиру віру в те, що честь, розум і пристрасть – це основа будь-яких добрих робочих стосунків. Ви обидва завжди виявляєте саме ці риси, і я вдячний за все, що ви зробили для мене. Мені пощастило працювати з вами.
Дякую Денісу Дінові, продюсерові «Послання у пляшці» та інших моїх екранізацій. Звичайно, ви стали більше, ніж просто партнером по роботі. Ви стали моїм другом і справді покращили моє життя. Велике вам спасибі за все.
Дякую