Mani nevar aizvainot! Personīgās drošības skola. Edgars Auziņš
Чтение книги онлайн.
Читать онлайн книгу Mani nevar aizvainot! Personīgās drošības skola - Edgars Auziņš страница 7
![Mani nevar aizvainot! Personīgās drošības skola - Edgars Auziņš Mani nevar aizvainot! Personīgās drošības skola - Edgars Auziņš](/cover_pre1365363.jpg)
– Turiet savu zvēru, – es brīdinoši iesaucu Kostjai. – Es negribēju, lai viņš sveicienam man uzspļauj ķepas!
– To var izdarīt! – Pamāja ar roku draugs. – Bet, ja viņš nolems kratīties, es tevi no šī izvirduma neglābsim. Ne velti viņi to nosauca par Vulkānu!
– Sveiks, Kostja! Sveiks, Vulkāns! – Es neapmierināti sveicinājos, kad attālums starp mums bija saīsinājies.
– Lai arī tev veicas. Prieks jūs redzēt! – jautri atbildēja palīgs. – Nu, lielies, ko jaunu esi uzstādījis savā viedtālrunī? Kādas interesantas funkcijas esi atklājis?
Atcerējos, kā vakar dzimšanas dienas ballītē ar draudzīgu septiņu cilvēku kompāniju vispirms sastādījām populārāko spēļu reitingu, pēc tam lejupielādējām tās dāvanu telefonā un pat sarīkojām konkursu.
– Es lejuplādēju vēl trīs klejotājus. Vienā no tiem jau ir atvērti pieci varoņi un ar pastiprinātāju palīdzību pumpēti līdz otrajam desmit līmenim.
– Tas ir lieliski! Kā ir ar akumulatoru? Vai no nepārtrauktas spēlēšanas tā ātri izlādējas? Vai esat jau iztukšojis viedtālruni līdz galam? – Kostja uzdeva daudz jautājumu, neredzēdams dāvanu manās rokās un jakas kabatās.
– Man vēl ir palikuši četrdesmit procenti uzlādes. Tā bija jaudīga baterija.
Acīmredzot Kostja bija piesardzīgs, kad manā balsī nedzirdēja lielu entuziasmu. Viņa spēja sajust cilvēku un analizēt visu redzēto un dzirdēto mums bija palīdzējusi dažādās situācijās. Un tagad, pamanījis kaut ko nepareizu, viņš nolēma noskaidrot mana sliktā garastāvokļa iemeslu:
– Deguns, kāpēc tu esi drūms? Tu grasies līt asaras kā tas mākonis virs mums. Ņem piemēru no Vulkāna! Šī seja ir laimīga, ka ir pie visa. – Kucēns izklaidīgi pagrieza galvu, skatīdamies uz mani, it kā gribētu piebilst, atbalstot savu saimnieku: – Paskaties uz tām brīnišķīgajām peļķēm un plašo rotaļu laukumu! Nav iemesla skumt! Lai labāk skrienam un spēlējamies!"
Es vēl vairāk sarosījos un sastingstu no pēkšņas vēja brāzmas.
– Kad ir jūsu pirmā nodarbība ar suņa pavadoņu? Man likās, tu teici, ka sāksi nākamnedēļ, – es mēģināju mainīt tēmu. Es negribēju atzīt, ka vecāki mani tur aizdomās par lieliem naudas tēriņiem.
– Nākamnedēļ. No otrdienas, – apstiprināja Kostja. – Tu taču neesi pakārusi degunu tāpēc, ka Vulkāns būtu pārstājis būt visļaunākais suns mūsu rotaļu laukumā, vai ne?
Es tiešām gribēju no sirds aprunāties ar savu draugu. It īpaši vakar, kad Kostja arī bija ballītē un, iespējams, atcerējās kaut ko svarīgu, kas varētu iegaismot situāciju ar pazudušo naudu.
– Tev tagad galva vārīsies, – mans draugs pārtrauca manas domas. – Izspļauj to, lai kas tas būtu!
– Tētis domā, ka es iztērēju septiņpadsmit tūkstošus uz viņa kartes. Bet es to nedarīju! – Es izplūdu un skatījos Kostjai acīs ar cerību uz pēkšņu risinājumu.
Конец ознакомительного фрагмента.
Текст предоставлен ООО «Литрес».
Прочитайте эту книгу целиком, купив полную легальную версию на Литрес.
Безопасно оплатить книгу можно банковской картой Visa, MasterCard, Maestro, со счета мобильного телефона, с платежного терминала, в салоне МТС или Связной, через PayPal, WebMoney, Яндекс.Деньги, QIWI Кошелек, бонусными картами или другим удобным Вам способом.