Найкраще в мені. Ніколас Спаркс
Чтение книги онлайн.
Читать онлайн книгу Найкраще в мені - Ніколас Спаркс страница 8
![Найкраще в мені - Ніколас Спаркс Найкраще в мені - Ніколас Спаркс](/cover_pre172410.jpg)
Ворожість оточення тільки зближувала їх, і коли Довсон став наважуватися брати її за руку при людях, вона чимдуж трималася за нього, наче кидала усім виклик. Та Довсон не був наївним: як би сильно він не любив Аманду, він нікуди не міг подітися від розуміння, що за проведений разом час доведеться платити. Здавалося, весь світ був проти них. Коли його батько дізнався про Аманду, то став розпитувати про неї, приходячи до сина по зароблені гроші. І хоч відкритої загрози в його питаннях не було, саме тільки її ім’я у вустах цієї людини пробуджувало в Довсоні цілком фізичне відчуття огиди.
У січні Аманді виповнилося вісімнадцять. Батьки були настільки розлючені через її стосунки із Довсоном, що ледь не вигнали її з дому. До того їй було байдуже, що вони там собі думали, – чи принаймні так вона казала Довсону. Іноді після чергового скандалу із батьками вона посеред ночі тікала з дому через вікно своєї кімнати й прямувала до гаражу. Часто він чекав на неї, однак бувало й так, що прокидався від того, що вона вмощувалася поряд із ним на матрацсі, який він розкладав на підлозі гаражної контори. Тоді вони разом ішли до струмка, і Довсон обіймав її, коли вони всідалися на найнижчій з гілок старезного віргінського дуба. Кефалі, вистрибуючи з води, виблискували боками у світлі місяця, Аманда переказувала суперечку із батьками, часто ледве стримуючи сльози, але пом’якшувала деталі, аби не образити його. Він був їй за це вдячний, та насправді добре знав, що саме про нього думали її батьки. Однієї ночі, коли вона розплакалася особливо сильно і сльози суцільним потоком лилися її щоками після чергової баталії, він м’яко зауважив, що для неї буде ліпше, якщо вони припинять зустрічатися.
– То ти цього хочеш? – прошепотіла вона тоді надламано.
Він міцніше обійняв її, притиснувши до себе.
– Я просто хочу, щоб ти була щаслива, – прошепотів він.
Тоді й вона міцно притислася до нього, обіймаючи його за плечі. І в той момент він дужче, ніж будь-коли, ненавидів себе й своє походження.
– Я найщасливіша із тобою, – тремтливо відповіла вона.
Тої ночі вони вперше кохалися. І протягом наступних двадцяти років, ба, навіть більше, він беріг у собі ті її слова й спогади про ту ніч, знаючи, що вона тоді говорила правду про них обох.
Літак сів у Шарлотті, і Довсон, закинувши торбину й чохол із костюмом на плече, попрямував крізь термінал. Він не звертав уваги на те, що відбувалося навколо, бо єдиним, про що міг думати, були спогади про те їхнє останнє спільне літо. Тієї весни вона отримала звістку про вступ до Університету Дюка – вона про це мріяла з дитинства. Перспектива від’їзду й відірваність від сім’ї й друзів тільки підсилили їхнє бажання проводити якомога більше часу удвох. Вони годинами лежали на пляжі,