Visas raganas ir kuces vai rektoram vairāk neliet. Jolanta Auziņa
Чтение книги онлайн.
Читать онлайн книгу Visas raganas ir kuces vai rektoram vairāk neliet - Jolanta Auziņa страница 6
![Visas raganas ir kuces vai rektoram vairāk neliet - Jolanta Auziņa Visas raganas ir kuces vai rektoram vairāk neliet - Jolanta Auziņa](/cover_pre1370445.jpg)
* * *
Lords Maikls van Drags izstiepās, pamostoties. Rīts uzausa aiz vaļīgi novilktajiem aizkariem. Viņa plāns nebija palikt šeit, bet tā tas izrādījās. Galu galā tā ragana viņam iedeva mīlas dziru, un viņš kā muļķis pusnakts gaidīja viņu savā istabā. Un visādas lietas, ko esmu izsapņojusi pa šo laiku! Viņas dzira izrādījās pārāk spēcīga, pat viņš, pūķis, uz īsu brīdi tika notriekts.
Viņš pasmaidīja, nez kāpēc nemaz nebija dusmīgs uz viņu. Viņa ir smieklīga. Tas viss ir rakstīts viņas sejā, bet viņai izdevās viņu maldināt. Viņš, aktīvs kaujas mags, kuru karalis nolēma virzīt administratīvajā darbā. "Karalistei ir vajadzīgs cienīgs personāls," viņš teica un nosūtīja viņu tieši no robežas, kur tikko bija beidzies kārtējais gausais militārais konflikts, lai vadītu burvju akadēmiju. Par ko?! Pēc dievkalpojuma beigām viņam īsti nebija laika atpūsties, papļāpāt ar dāmām, apmeklēt Zizi kundzes salonu un nolaist tvaiku. Viņš tavernā ieraudzīja vientuļu glītu raganu – pūķi radījumos uzreiz sajūt burvību – un nolēma, ka viņai nebūtu iebildumu uzturēt viņam kompāniju. Raganām parasti ir daudz vieglāka attieksme pret intīmām attiecībām, it īpaši, ja tās ir tik jaunas. Un viņš redzēja, ka viņai tas patīk. Tāpēc nolēmu nepazust. Kurš zināja, ka viņai ir dažādi uzskati par dzīvi. Tante parādījās vēlāk. Un beigās… Protams, velti viņš teica, ka gaidīs viņu, bet tas jau aptumšoja dziras smadzenes.
Un tomēr, kad viņai izdevās to viņam iedot?
Šī jaukā, nemierīgā meitene atkal parādījās viņas acu priekšā, un van Draks saprata, ka dzira nav pilnībā nolietojusies. Viņš ievaidējās, apgāzās uz vēdera, tad pielēca un devās iet aukstā dušā.
Ha! Šajā ceļmalas postā nebija nodrošināta duša, un ragana turpināja stāvēt manu acu priekšā un ķircināt ar savām naivajām, smejošajām acīm. Un ne tikai ar acīm… Nē, tas nav nekas liels! Es gribētu viņu satikt un uzsist viņai gardo dupsi.
Iztēle nekavējoties uzzīmēja šo attēlu, un topošais rektors nolamājās, kļūstot arvien kaitinošāks no viņa aizbēgušās raganas.
3. nodaļa. Jaunumi!
Vecais vārtsargs atvēra lielos kaltās dzelzs vārtus un sirsnīgi uzsmaidīja man. Viņš joprojām ir labs, laipns. Un pats galvenais, viņš neatceras sliktās lietas. Pavisam. Saka, ka reiz viņš bijis šausmīgi ļauns cilvēks, bet viena ragana viņu sodījusi par šo ļaunumu – ļoti savdabīgi nolādējusi. Kopš tā laika vārtsargs ātri aizmirst visu slikto savā dzīvē. Pareizāk sakot, viņš atceras pašu notikumu vai ziņas, bet nepiedzīvo negatīvismu. Es nezinu, vai tas viņu padarīja laimīgāku – galu galā emocijas, pat negatīvas, padara mūsu dzīvi gaišāku, taču, kamēr es viņu pazīstu, viņš nekad netur ļaunu prātu uz kādu. Varbūt, protams, viņš ir tāds dzīvē, bet man labāk patīk stāsts ar raganu.
Viņa izkāpa no ratiem. Kučieris nolika manus koferus norādītajā vietā, vārtsargs piekāra tiem birku ar manas mājas un istabas numuru. Pagalma gari ātri aizvilka viņus, kur vajadzēja, un es sāku atvadīties no krustmātes Sesiles.
– Pats galvenais, rūpējies par savu jaunavu godu. Jums joprojām ir jāprecas. “Pretējā gadījumā tavs vīrs sāks tevi grūstīt, un tu neredzēsi laimi,” viņa mani brīdināja, tāpat kā to darīja mana māte.
"Uh-huh, jūs varētu domāt, ka jaunavība ir mīlestības un laimes atslēga ģimenē," es nošņācu, nespēdama savaldīties, bet uzreiz to nožēloju.
Tante sāka lidot, bet paskatījās uz blakus stāvošo smaidīgo vārtsargu un samazināja ātrumu:
– Neaizmirsti! Tu neesi parasta ragana bez ģimenes un cilts, bet gan aristokrāte! Jūs paši zināt: mūsu likumi ir atšķirīgi.
Es gribēju atbildēt uz daudzām lietām, bet es savaldījos. Par ko? Es joprojām darīšu to, kā uzskatīšu par pareizu. Mēs, raganas, esam spītīgi. Es netaisos precēties ar vecāku izvēlētu līgavaini. Ja es iemīlēšos, neviens man neteiks!
Tante tikai pamāja ar galvu, skatoties uz mani. Viņa svētīja radītāju ar mūžīgu apli, noskūpstīja viņu uz pieres un iekāpa karietē, ar baltu kembriska kabatlakatiņu noslaucīja acis.
Es joprojām domāju, ka viņa ir laba.
Viņa pamāja viņai ardievas un devās pa puķu aleju. Es pagriezu seju pret sauli, ieelpoju ziedu aromātu un skatījos uz balto bērzu zariem, kas šalca vējā. Ejot uz priekšu, ieraudzīju klasēm ierastās zemās ēkas, ziedošus zālājus, iekoptus dārzus, pa visu teritoriju izmētātas omulīgas mājiņas, kurās divas uz istabu dzīvo raganas.
Priekšā pazibēja ēna, un nākamajā mirklī netālu nobremzēja dzimtā slota.
– Shusha, mans dārgais, cik es priecājos tevi atkal redzēt!
Viņa juta, ka esmu tuvumā, un steidzās klāt. Es satvēru savu cīņas draugu un apskāvu viņu sev klāt. Viņa noglāstīja pulēto kātu. Zari tā galā čaukstēja un čaukstēja no prieka un baudas.
Pat pēc pirmās vizītes manas mīļākās slotas kompānijā vecāki man kategoriski aizliedza to ņemt līdzi mājās. Tāpēc man nācās viņu atstāt šeit. Es apsēdos viņai virsū un sajutu ierasto komfortu.
– Nu, lidosim?!
Raganu slotas ir maģiskas radības, un tās aizsargā savus jātniekus.
Vējš ausīs, smaids uz lūpām. Kā es to palaidu garām! Viņa pamāja pērtiķiem, kad viņa lidoja pāri ezeram. Dārza gars un goblins nesteidzās parādīties atbraukušajām raganām – no mums bija liels troksnis
Un šeit ir mana māja. Viņa pārgāja pāri slieksnim, ielika Šušu sev paredzētajā turētājā, atsprāga no matiem noklīdušo cepuri un caur degunu ieelpoja gaisu. Smaržoja dievīgi! Mūsu mājsaimniece gāja pāri bortam! Es gaidīju savus viesus.
Noteikti Ariella viņai palīdzēja – viņai patīk gatavot. Iespējams, tāpēc viņas krēmi izrādās apskaužami. Viņa ir mūsu labākā šajā jautājumā.
Mana stiprā puse ir dziras, īpaši mīlas dziras. Man tie nez kāpēc vislabāk padodas, turklāt ir tik spēcīgi un spēcīgi… Tikai mani pretlīdzekļi var noņemt dažu no tiem iedarbību.
Viņa priecīgi pasmaidīja. Dzimtā akadēmija! Beidzot esmu atpakaļ!
– Tilda! – Gaitenī parādījās mana labākā draudzene Jadvina. – Cik es priecājos tevi redzēt! Un es redzu, ka tavas lietas ir parādījušās. Nu, es domāju, ka mums nebūs ilgi jāgaida.
Jadja ir dzīvespriecīga, dzīvespriecīga smējēja, ar kuru pat vecāko klašu skolēni labprātāk vairs neiesaistās. Viņa ir indes eksperte. Viņiem tā ir ģimenes lieta. Pat viņas vārds ir izteiksmīgs, lai apkārtējiem uzreiz būtu priekšstats, ar ko viņi runā. Skaidrs, ka viņa nevienu līdz nāvei nesaindēs – galu galā mēs te visi esam gaišās raganas vai vismaz pelēkas -, taču viņa var pa reizei sabojāt dzīvi.
Mēs