Troonide mäng. I raamat. George R. R. Martin
Чтение книги онлайн.
Читать онлайн книгу Troonide mäng. I raamat - George R. R. Martin страница 12
![Troonide mäng. I raamat - George R. R. Martin Troonide mäng. I raamat - George R. R. Martin](/cover_pre178176.jpg)
„Unenägudes tapan ma teda igal ööl,” tunnistas Robert. „Tuhat surma on tema jaoks ikka veel liiga kerge karistus.”
Ned ei mõistnud selle peale midagi öelda. Veidi aja pärast sõnas ta: „Me peaksime tagasi minema, Majesteet. Kuninganna ootab juba.”
„Võtku Ebalased mu naist,” pomises Robert pahuralt, kuid hakkas raskel sammul tuldud teed tagasi minema. „Ja kui ma veel kord seda „Majesteeti” kuulen, siis lasen su pea teiba otsa ajada. Me oleme teineteise jaoks midagi enamat.”
„Ma ei ole seda unustanud,” vastas Ned vaikselt. Kui kuningas midagi ei öelnud, sõnas ta: „Räägi mulle, mis Joniga juhtus.”
Robert vangutas pead. „Ma pole veel kunagi näinud, et üks mees nii kähku haigeks jääb. Me korraldasime minu poja nimepäeval turniiri. Kui sa oleksid Joni siis näinud, oleksid võinud vanduda, et ta elab igavesti. Kahe nädala pärast oli ta surnud. See tõbi lõõmas tema sisikonnas nagu tuli. See lihtsalt põletas ta ära.” Kuningas peatus ühe samba kõrval, ühe ammusurnud Starki haua ees. „See vanamees oli mulle kallis.”
„Mulle samuti.” Ned jäi hetkeks vait. „Catelyn pelgab oma õe pärast. Kuidas Lysa oma leina talub?”
Roberti suu tõmbus kibedaks muigeks. „Ausalt öeldes mitte kuigi hästi,” möönis ta. „Mulle tundub, et Joni kaotus ajas selle naise hulluks. Ta viis poisi tagasi Kotkapesasse. Minu tahtest hoolimata. Ma lootsin ta Tywin Lannisterile kasupojaks anda. Jonil polnud vendi ega rohkem poegi. Kas ma pidin ta naistele kasvatada jätma?”
Ned oleks lapse parema meelega usaldanud mürkmao kui isand Tywini hoolde, kuid jättis oma kahtlused enda teada. Mõned vanad haavad ei parane kunagi päriselt ja löövad vähimagi sõna peale taas veritsema. „Naine kaotas oma mehe,” sõnas ta ettevaatlikult. „Võib-olla kartis ema ka oma pojast ilma jääda. Poiss on väga noor.”
„Kuuene ja põdur ja Kotkapesa isand, olgu jumalad armulised,” kirus kuningas. „Isand Tywin ei ole varem kunagi kasvandikku võtnud. See oleks Lysale auks olnud. Lannisterid on suur ja uhke valitsejasugu. Tema ei tahtnud sellest kuuldagi. Siis lahkus ta ööpimeduse varjus, isegi head aega ütlemata. Cersei oli maruvihane.” Robert ohkas sügavalt. „Kas sa teadsid, et poiss on mu nimekaim? Robert Arryn. Ma andsin vande teda kaitsta. Kuidas ma saan seda teha, kui tema ema ta salaja minema viib?”
„Kui soovid, võtan ma ta endale kasupojaks,” ütles Ned. „Lysa peaks sellega nõusse jääma. Tema ja Catelyn olid tüdrukupõlves lähedased, ja ka tema oleks siin teretulnud.”
„Õilis pakkumine, mu sõber,” lausus kuningas, „kuid see tuleb liiga hilja. Isand Tywin on oma nõusoleku juba andnud. Kui poissi mujal kasvatataks, oleks see tema suhtes kibe solvang.”
Конец ознакомительного фрагмента.
Текст предоставлен ООО «ЛитРес».
Прочитайте эту книгу целиком, купив полную легальную версию на ЛитРес.
Безопасно оплатить книгу можно банковской картой Visa, MasterCard, Maestro, со счета мобильного телефона, с платежного терминала, в салоне МТС или Связной, через PayPal, WebMoney, Яндекс.Деньги, QIWI Кошелек, бонусными картами или другим удобным Вам способом.