Kurikuulus rüütel. Margaret Moore
Чтение книги онлайн.
Читать онлайн книгу Kurikuulus rüütel - Margaret Moore страница 7
![Kurikuulus rüütel - Margaret Moore Kurikuulus rüütel - Margaret Moore](/cover_pre266801.jpg)
Millegipärast külvas ta armukadedust kõikjal, kus leidus naisi, olenemata sellest, kas kadetsemiseks oli põhjust või mitte.
Antud juhul muidugi polnud, seda enam, et leedi Gillian oli Armandi käli. Ta võis olla särtsakas – ja tuim naine oli nagu maitsestamata toit –, kuid muus mõttes mitte kuigi võluv.
Leedi juuksed olid luitunud pruunid, sirged ja südamekujuliselt näolt taha kammitud. Tal polnud armsaid lokikesi ega sõnakuulmatuid kiharaid, mis andnuks mehele võimaluse teda vargsi paitada, tuues ettekäändeks tema soengu taltsutamise. Leedi Gilliani nina oli nagu väike nööp ja tema jumet rikkusid ninajuurele ja põskedele pikitud tedretähnid. Tema rohelised silmad olid muidugi säravad ja erksad, kuid mitte eriti lummavad. Pealegi oli ta liiga peenike, ehkki tema rinnad olid täidlased ja ümarad ning puusad õõtsusid võrgutavalt, kui leedi kõndis… liiga kiiresti.
“Minu vallutustega liialdatakse kõvasti,” kinnitas Bayard kannupoisile. “Ja see teenijanna on minu jaoks nagunii liiga noor.”
Tema huultele ilmus viril naeratus. “Ja ma pole eriline punapeade austaja.”
Frederic naeratas kergendatult ja asus asju lahti pakkima, mispeale Bayard lisas hapult: “Vanamoorid ei meeldi mulle samuti.”
Bayardil oli hea meel, et vaatamata jahedale vastuvõtule reserveeris leedi Gillian talle õhusöögi ajaks istekoha oma paremal käel.
Armukade lossiülem istus leedi vasakul küljel. Frederic istus Bayardist paremal nagu ka preester, isa Matthew, kes vohmis nii isukalt, justkui oleks mitu päeva paastunud. Bayardi sõdurid istusid koos garnisoniülema ja Averette’i meestega poodiumi all.
Õnneks oli söök maitsev. Et ta pidi siia pikemaks ajaks jääma, siis oli tal selle üle hea meel ning ta torkas noa järgmisesse vasikalihaviilakasse. Samal ajal ei teinud võõrustaja temast väljagi, vaid suhtles lossiülemaga.
Bayard pani tähele, et leedi Gillianil on kaunid käed, ehkki need olid päikesest pruuniks muutunud. Leedid pidanuks, käed rüpes, toas istuma ja vältima jõupingutust nõudvaid tegevusi. Äärmisel juhul võisid nad õmmelda või erilise aktiivsuse korral jahti pidada, ent sedagi sõrmkinnastes. Õues istusid korralikud leedid tagasihoidlikult päikesevarjus. Oli ilmselge, et see leedi erines teistest igas mõttes.
Конец ознакомительного фрагмента.
Текст предоставлен ООО «ЛитРес».
Прочитайте эту книгу целиком, купив полную легальную версию на ЛитРес.
Безопасно оплатить книгу можно банковской картой Visa, MasterCard, Maestro, со счета мобильного телефона, с платежного терминала, в салоне МТС или Связной, через PayPal, WebMoney, Яндекс.Деньги, QIWI Кошелек, бонусными картами или другим удобным Вам способом.