Історія втраченої дитини. Элена Ферранте
Чтение книги онлайн.
Читать онлайн книгу Історія втраченої дитини - Элена Ферранте страница 7
![Історія втраченої дитини - Элена Ферранте Історія втраченої дитини - Элена Ферранте Неаполітанський квартет](/cover_pre983481.jpg)
Я відразу відкинула думку про те, що у П’єтро якісь робочі справи за межами Флоренції. Зі злістю і зневагою я збагнула, що він довірив матері залагодити нашу подружню кризу, а сам тим часом сховався у якійсь норі, щоб працювати над своєю нескінченною книжкою. Одного разу я не втрималася і сказала Аделе:
– Жити з вашим сином було справді дуже важко.
– Із будь-яким чоловіком важко жити.
– Повірте мені: з ним було особливо важко.
– То ти гадаєш, що з Ніно буде легше?
– Авжеж.
– Я трохи поцікавилася, у Мілані про нього ходить багато пліток, і всі не на його користь.
– Мені немає діла до пліток у Мілані. Я кохаю його двадцять років, тож обійдуся якось і без них. А про нього я знаю більше, аніж будь-хто.
– Як же тобі подобається казати, що ти його кохаєш!
– А чому мені це має не подобатися?!
– І справді, чому? Я помилилася: навіщо намагатися розкрити очі на правду закоханій людині?
Після того ми з нею більше не згадували Ніно. А коли я попросила її приглянути за дівчатками, поки я навідаюся до Неаполя, вона й бровою не повела. Не повела вона бровою й коли я заявила, що відразу після Неаполя поїду до Франції на цілий тиждень. Лише запитала з легкою іронією в голосі:
– А на Різдво хоч повернешся? Побудеш із дітьми?
Те питання мене майже образило, і я відповіла:
– Звичайно.
Я напхала повну валізу білизни та елегантного одягу. На мої пояснення, що я знову їду, Деде і Ельза влаштували цілу драму, однак ні разу не запитали про батька, хоча вже давно його не бачили. Деде навіть вигукнула слова, які, звичайно, належали не їй, вона почула їх від когось іншого: «Ну то їдь! Їдь геть! Ти погана, погана!» Я поглянула на Аделе, сподіваючись, що вона мені допоможе, затіє якусь гру, аби відволікти дітей, але вона не рушила з місця. Побачивши, що я йду до дверей, діти розплакалися. Ельза першою закричала: «Я хочу з тобою!» Деде намагалася стриматися, продемонструвати байдужість і навіть зневагу, але врешті не втрималася і розревілася ще дужче за сестру. Мені довелося