Силует. Наталена Королева
Чтение книги онлайн.
Читать онлайн книгу Силует - Наталена Королева страница 9
![Силует - Наталена Королева Силует - Наталена Королева Бібліотека української літератури](/cover_pre799325.jpg)
Мріяв: ось зараз сяде в саду, під розлогим фіговником, тим, що віти його перевісились через мур, на майдан, а з другого боку купаються в красному Закхеєвому басейні. Освіжить текучою водою запорошені ноги й під муркотіння водограю читатиме свою улюблену «Книгу мудрости Соломонової». Вона бо одна вміє правдиво показувати марність речей життя цього, несталість та кволість поваги людської, а особливо – жіночої.
Цілком заспокоєний після неприємного, надто близького дотику до юрби, він аж додав трохи кроку. Та ж зненацька табун дітвори спинив його. З шаленими вигуками хлоп’ята летіли вздовж вулиці. Більші ламали, де можна, зелені галузки й, вимахуючи ними, гукали щосили:
– Осанна! Оса-анна Сину Давидовому!..
За дітьми, прорвавши загату буденних обов’язків, лився нестримний людський потік. Нові струмочки долучалися до нього з базарів, майданів, бічних завулків і домів.
Цей новий, несподіваний акорд піднесення й неспокою відбився дисонансом в душі Закхея. Йому ще дужче схотілося посмакувати радість свого відокремлення від чужої йому юрби, почути свою вищість у свідомості, що він – «не такий» і «не з них». Але що крики натовпу зірвалися знову, як ураган, Закхей оглянувся:
– Надхнення натовпу перед «його Пророком» мусить виливатися у шалених і неестетичних формах, – усміхнувся поблажливо й півпогордливо. – А все-таки цікаво: що може відчувати при тих несамовитих вигуках сам Пророк?
Цікаво… Дійсно, – та зацікавленість витяглась, як кіт на сонці, але зникла, як хмарка в блакиті.
Ось, нарешті брамка Закхеєвого дому. Тут, під садом, має пройти натовп із Пророком. Тут бо, на громадськім майдані, криниця з найліпшою в Єрихоні водою. А чого ж більш потребує подорожній, як кришталевої води, що освіжає спалені уста та припорошену спекою й втомою думку?!.
От, уже Закхеєва рука на улюбленій книзі. Немов навмисне чіпляються його думки глибокі цитати про приятелів та любов. Але ж і вигуки та гамір з вулиці настирливо вдираються в запашну тишу його душевного саду.
Поклав сувій на широкі поручні мармурової лави, підвівся й підійшов до стіни, де фіговник підпер її своїм грубим стовбуром. Закхей сперся на дерево і задивився вздовж вулиці. Було видко далеко, майже до міської брами, бо ця частина саду, на асирійський взірець, була на штучно насипаному пагоркові.
Дітвора вже збивала куряву по цей бік кам’яної брами. Ось з-під неї виткнулось двоє сивобородих. Вони спинили дітей, щось їм говорили, вказуючи набік руками: щоб відійшла з дороги малеча. Але широкий, білий рукав крилом майнув у повітрі, ліг на плече сивобородого. Висока біла Постать виплила з прозоро-синього холодку брами й простягла дітям обидві руки.
Чорні, ясні, рудаво-каштанові голівки замиготіли в золотих порошинках