Maģa kara līgava. Edgars Auziņš
Чтение книги онлайн.
Читать онлайн книгу Maģa kara līgava - Edgars Auziņš страница 8
![Maģa kara līgava - Edgars Auziņš Maģa kara līgava - Edgars Auziņš](/cover_pre1376794.jpg)
Ar satraukumu es nostājos viņam priekšā, pirmo reizi pilnībā paskatījos uz sevi. Protams, tas nebiju es. Šī meitene bija pavisam citāda nekā es, it kā kāds būtu apzināti izvēlējies man pretēju izskatu. Gari gaiši sarkani mīksti mati, maigas kuplas lūpas, sniegbalta āda, kas nekad nav iedegusi. Vienīgais, kas no manis ir palicis, ir manas zilās, mirdzošās acis, lai gan tā var būt tikai nejaušība.
Lēnām pagriezos uz visām pusēm, lai paskatītos uz sevi, bet nē, tā noteikti nebiju es.
Esam ieradušies.
Pēc šīs domas viņa pievērsās vannai. Sēdēt karstā ūdenī, vai kā? Sildiet kaulus, meditējiet, nomieriniet nervus.
Es nevarēju paļauties uz putām, jo neatradu nevienu pudeli vai ziepju gabalu, kas kaut attāli atgādinātu mazgāšanas līdzekli. Labi, jūs varat šādi “atdoties”. Viss šajā pasaulē nevar būt ideāls.
Atgriezos istabā, domādams, ka vajadzētu iekurt kamīnu, citādi pēc vannas izeju vēsajā telpā, un tas var būt bīstami veselībai, tāpēc notupos un sāku būvēt būdu no baļķiem. Atsevišķs kvests ir vietējās šķiltavas, ko tik tikko izdomāju izmantot, bet, kad uguns beidzot sāka uzliesmot, es sēdēju un sajūsmināti skatījos uz to, aizmirstot, ka vajag mirkšķināt, ka nevaru paskatīties. uguns tik ilgi un tuvu. Šķita, ka laiks apstājas, un gaisma kaut ko čukstēja, it kā runātu ar mani, un es mēģināju saprast vārdus.
Kāds gāja pa gaiteni, pareizāk sakot, gāja drosmīgi, kas lika man saraustīties un izkāpt no transa. Istabā smaržoja pēc koka, siltums izplatījās apkārt, tāpēc es piecēlos un devos uz gultu.
Uzmanīgi novilku drēbes un salocīju tās, jo man nebija rezerves. Pēc dušas es vienmēr uzvelku tīras drēbes, bet šeit man būs jāaizmirst visi mani ieradumi.
Skapī atradu tikai palagu, dvieļu nebija.
Visvairāk mani pārsteidza apakšveļa. Es nezinu, no kā tas bija izgatavots, bet tas noteikti nebija kokvilna, piemēram, plānas zamšādas, kā biksītes ar aukliņām, kā tops. Kas tas ir: ziemas variants?
Nolēmu vismaz nomazgāt. Tam vajadzētu nožūt visu nakti. Pakāršu kamīna priekšā.
Nācās arī ķerties pie vannasistabas. Izrādās, ka no krūzes bija vienkārši jāieliek ūdenī akmentiņš, tad tas sāka sasilt, es to noskaidroju eksperimentāli, kad šo bļodu nometu ūdenī un tas gandrīz pārvērtās par geizeru. Pats interesantākais, ka nemaz nebiju applaucējusies. Lai gan teorētiski vajadzēja applaucēt rokas. Vai arī ir kāds drošinātājs burvestībām?
Kopumā es pavadīju daudz laika, mēģinot uzņemt šo vannu. Bet viņa līdz ausīm iegrima karstā ūdenī.
Viņa nolika galvu uz sāniem un aizvēra acis. Jūs pat varat noticēt, ka esmu atkal mājās, vienkārši atpūšos pēc smagas darba dienas.
Man šķiet, ka es pat aizsnaudu, atverot acis, sapratu, ka ūdens ir atdzisis. Man bija jāpārtrauc peldēšana, jo es jau biju sabojājis visus oļus. Viņa izskaloja matus un piecēlās kājās, gaidot, kad ūdens notecēs. Viņa tos noslaucīja un pēc tam noslaucīja sevi.
Viņa izgāja pie ugunskura, nokāra palagu, kas bija vairāk slapja nekā izmazgātā veļa, un apsēdās izžāvēt matus. Siltums no kamīna uzpūta mani un tas mani nomierināja. Kad mati bija izžuvuši, es ietinos palagā no gultas kā sari un apsēdos krēslā ar grāmatu. Tā kā visas lietas ir pārtaisītas, varat to izlasīt.
8. nodaļa
Asilisa
Lēnām atvēru grāmatas pirmo lappusi. Spriežot pēc vāka, tas bija romantisks romāns.
Interesanti, vai šajā pasaulē grāmatās ir tādi paši aizkustinoši likteņi un stāsti kā mūsējā? Varoņi pārvar visu, lai atrastu savu mīlestību.
Ar zināmu nostalģiju es pārbraucu ar pirkstiem pa lapu. Savā pasaulē man patika lasīt, un brīvās dienās šai nodarbei noteikti veltu vairākas stundas. Es nevaru teikt, ka es pārspīlēti lasītu romantiskos romānus, bet man patika piedzīvojumi un detektīvstāsti.
Bet pietiek atcerēties, paskatīsimies, ko šī pasaule man piedāvā!
Viņa atvēra pirmo nodaļu un ar interesi aplūkoja lapu, aizvēra acis, noskaitīja līdz trīs, atvēra vēlreiz un vēl rūpīgāk aplūkoja to pašu lapu. Nekas nebija mainījies, es absolūti nesapratu ne vārda no tā, kas tur bija rakstīts.
Kā tā? Galu galā es zināju, kā lasīt mājās, tāpēc teorētiski man vajadzētu būt iespējai lasīt arī šeit! Galu galā es saprotu, ko viņi saka man apkārt, un es pats runāju vienā valodā! Tad kāpēc es nelasu?
Man acīs sariesās asaras, es vienkārši nezinu, ko ar to darīt. Man būs jāmācās lasīt no jauna, kad man būs trīsdesmit! Bāc!
"Lai tu varētu nomierināties pirms gulētiešanas…" es nočukstēju.
Šāds atklājums aizskāra pat viņu rokas. Es savā mīļotajā ne tikai neatradu nekādas noderīgas prasmes, bet arī esmu analfabēts.
Uzmanīgi aizvēru grāmatu un noliku to uz galda. Man pat nebija spēka raudāt, es vienkārši jutu, ka iestājas kaut kāds morāls trulums. Visvairāk vēlējos mājās pie vecākiem, lai mamma mani, kā bērnībā, ļoti, ļoti cieši apskauj, un sapratu, ka tas ir tik sīkums: padomā, es atkal iemācīšos lasīt! Tā kā es to varēju darīt agrāk, es to varu darīt tagad.
Man nav maiņas drēbju, tāpēc vai man jāuztraucas par zaudētām prasmēm?
Pirms es paspēju par to padomāt, pie durvīm pieklauvēja. Es pārsteigti paskatījos uz viņu: kurš gan varētu pie manis atnākt tādā laikā? Lai gan, iespējams, vēl ir vakars un nav ļoti vēls, man vienkārši nav pulksteņa. Es nezinu, cik precīzi ir pulkstenis, bet ārā ātri kļuva tumšs.
Viņa uzmanīgi, aizturējusi elpu, piegāja pie durvīm. Tikai ko tas man dos?
– Kas tur ir? – Es nolēmu precizēt.
– Lapsa, tas esmu es, Krispin! "Es domāju, ka tev nav drēbju, un atnesu kreklu, lai tev būtu, kurā gulēt," viņš atbildēja.
Droši vien ir nepieklājīgi runāt pa durvīm, tāpēc es tās nedaudz atvēru un pa spraugu paskatījos uz Krispinu.
– Es šeit esmu nedaudz ģērbies, jo jums ir taisnība, man nav ko pārģērbties.
Viņš paskatījās uz mani, vismaz to daļu, kas bija redzama. Viņš pasmaidīja.
– Vai es izskatos smieklīgi?
– Nebūt ne, tu izskaties ļoti mīļi. It kā viņa dotos ciemos. Šeit ir svinīgā kleita.
– Ak, jā, kungs, es vienmēr valkāju tikai elegantas kleitas, ja kāds piestās un es neesmu parādē! Ienāksi?
– Ja dāma tevi uzaicina, tad ir nepieklājīgi atteikties. Drīz