Tattoo. Читання по очах. В’ячеслав Васильченко
Чтение книги онлайн.
Читать онлайн книгу Tattoo. Читання по очах - В’ячеслав Васильченко страница 17
![Tattoo. Читання по очах - В’ячеслав Васильченко Tattoo. Читання по очах - В’ячеслав Васильченко](/cover_pre139309.jpg)
Усе це було в житті пана Кречета. І був тоді він щасливий. А зараз його немає. І життя його закінчилося. І більше такої людини ніколи не буде. Несправедливо? Так. Але це знову ж таки «твоя дзвіниця». Ніхто не знає, що записано в «книгу життя». Ну, і «книгу смерті» – теж. Кому скільки. І – які дати з обох боків тире між ними. На шикарному пам’ятнику. Чи простому металевому хресті…
Узяв фотографію. На ній Кречет, судячи з усього, сфотканий на паспорт. У двадцять п’ять років. «Офіціоз». У костюмі. Після університетського випускного, мабуть, іще раз надягнув. Той самий. Уліз.
Із фотки дивиться звичайна людина. Не гірша й не краща за решту. Яка, як і всі, хоче відрізати свій шматочок щасливого пирога. Але… Тільки почав. Відрізав і відкусив разів зо два.
Світлі очі. «Цивільна зачіска». Костюм. І не скажеш, що рокер.
Узяв нову фотку.
А тут уже – у всій красі. Триденна борода. Довге волосся зібране в «дульку». Шкіряний картуз. Шкіряний жилет на голе тіло. Шкіряні штани. Передпліччя й плечі, що виглядають з-під жилета, вкриті татуюваннями. На зап’ястках – браслети зі стальними шипами. У вирізі жилета – великий металевий хрест на масивному ланцюзі. Із компанією стоять перед баром-пабом «Ричард». Дружбани – такі ж «монстри». Схожий прикид. Теж у татухах. Усміхаються. Щасливі. «Монстри року». Інакше й не назвеш.
Наступне фото – в самому пабі. «Ті ж і Хлестаков». П’ють задоволено пиво з великих високих кухлів. Літрів по півтора. Жлуктять, ніби «воду живлющу». Усі радісні. Щасливі. Гм… Фотки для цього й потрібні. Щоб зупинити незупинне. Вихопити із життєвого бігу щасливу мить. І зберегти її навічно. Чи хоча б – на скільки можливо…
До речі. У таких тусах і наркотики ходять стопудово. Хоча б по разу кожен скуштував. А, частіше, й не по разу. Для Богдана той світ – узагалі територія незвіданого. Він не розумів ні психології рокерів, ні їхньої філософії, ні цінностей, ні неписаних правил. Він, як декабристи[18], «страшно далекий» від цього «народу». У нього – зовсім інша галактика. Яка з Кречетовою не те що не перетинається,
18
Декабристи – перші російські дворяни-революціонери, які намагалися встановити в Росії конституційний лад і для цього 14 (26) грудня 1825 року здійснили спробу збройного повстання.