Tattoo. Читання по очах. В’ячеслав Васильченко
Чтение книги онлайн.
Читать онлайн книгу Tattoo. Читання по очах - В’ячеслав Васильченко страница 18
![Tattoo. Читання по очах - В’ячеслав Васильченко Tattoo. Читання по очах - В’ячеслав Васильченко](/cover_pre139309.jpg)
Ще переглянув кілька фоток із Кречетової студії. Побачив обладнання (спеціальні стільці, складані кушетки-крісла, столи, заставлені різноманітним причандаллям (машинки, флакони з фарбами «Intenze», «Eternal Ink», «Dynamic», «Starbright», баночки зі знеболювальними мазями), «жіночий» манекен, фотографії татуювань на стінах, кілька каталогів (один розгорнутий). Але думалка вже відмовлялася думати. Гаразд. Час у люлю. Через душ. І на кілька годин – «солодке забуття». Чи думки й уві сні не відпустять? Та ні. Колись співали у пісні: «Вночі треба спати». Побачимо…
У душ кроком руш!
Розділ 5. Два улуни і люйча
Прокинувся о сьомій. Можна б іще поніжитись, але виколоті очі Кречета кликали. Сурмили в сурми. Барабанили в барабани. Брали за комір і пнулися витягти з-під лагідної ковдри. І як не хотілося «ще», таки підвівся. Заспаними очима глипнув на цей жорстокий світ, що нахабно відривав його від найсолодшої у світі роботи. І хоч світ постав перед очима лише втиснутим у готельний номер, гнів на нього був таким же великим, як і він – безкрайній – увесь. Постояв. Протер «ілюмінатори». Потягнувся й позіхнув. Гаразд. Усе ж таки не відсипатися приїхав. За тридев’ять земель. Ворушись!
Звичними рухами почав розминати тіло. За кілька хвилин відчув, як прокинулась уже й кров. Чудово. Нехай працює. Треба бути в тонусі. Сьогодні ж нових дубів вивертати. Чи не так, «пане вернидубе»?
Подзвонив до Марченка. Не розбудив. Той уже давно на ногах. Сказав, що за годинку заїде. Чудово. Можна не поспішати. Але й ґав не ловити.
Почав наводити на собі лад. Вийшло. Можеш уливатися в людство.
Тепер поснідати. А там і донкора «лачетті» принесе. І вже разом – до Термінатора. Гм… Його ж і звати якось. «По-людськи». Для паспорта. А от приліпилося… Так зручніше. А потім – після цієї аудієнції – до капітана Онищенка О. О. Адресу Петровського РУВС написав Кодаковський.