Tattoo. Читання по очах. В’ячеслав Васильченко
Чтение книги онлайн.
Читать онлайн книгу Tattoo. Читання по очах - В’ячеслав Васильченко страница 23
![Tattoo. Читання по очах - В’ячеслав Васильченко Tattoo. Читання по очах - В’ячеслав Васильченко](/cover_pre139309.jpg)
– «Одну гілку зачепиш – десяток загойдається», – відповів «майстер шарад» і схилився на спинку стільця, тримаючи перед собою чашку.
– Гм, – чмихнув Ігор. Його дратували ці головоломки. Із них якщо й зрозумієш два грами, то все одно сумніватимешся. – Може, це помста?
– «Той, хто зумів свій гнів стримати, поборов найдужчого ворога». – Знову обличчя «імператора» залишилося кам’яним. Ніби говорив робот. Який, утім, попиває улун.
– Скажімо, Кречет міг заразити когось під час процедури, – потягнув логічний ланцюжок далі донкор.
– «Розумний запобігає хворобі, а не лікується від неї», – мовив майже речитативом Термінатор і відпив, дивлячись на Марченка поверх чашки.
– А хто може більше розповісти про Кречета? – Ігор зазирнув у чашку. Часу лишалося не так уже й багато. Економ, не економ, все одно одержиш… гол…
– «Уранці дізнавшись істину, ввечері можна померти»[31]. – Це прозвучало з іншою інтонацією. Ніби попередження. Чи навіть і погроза. Але «сфінкс» не зупинився, а додав ще одну загадку, яка звучала як відгадка: – «У мудрої людини довгі вуха та короткий язик».
Богданові стало незатишно. В уяві спалахнула картинка, ніби Термінатор забиває дошками навхрест єдині двері, крізь які можна потрапити до потрібної кімнати. І байдуже, якою рукою він це робить.
– О’кей, – сказав примирливо Марченко, ніби остерігаючись, що «імператор» поставить крапку. – А як у нього з фінансами було? Бізнес же ніби прибутковий?
– «Той, хто багатство любить, про честь не піклується». – Кафешний «Син Неба» знову відпив, ніби остерігаючись, що в нього сяде батарея чи закінчаться ці дебільні афоризми. А чашка порожньою стати не встигне.
«Ну і як це розуміти? – обурився професор. Його теж уже дістала ця “олімпіада для олігофренів”. – Кречет заради грошей міг піти на все? Гроші стояли на першому місці? Поняття честі для нього не існувало? Чи все зовсім навпаки? Він був настільки порядним, що не грав у підозрілі ігри? Більше схоже на перше. Але ж не спитаєш прямо у цього “андроїда”. Точно пошле. І зовсім не по-китайськи. Або ще й гірше щось учудить, нехай йому абищо. Сиди мовчки та слухай. Може, яка нотка потрібна й проскочить…»
– Гаразд, – нарешті розслабив обличчя «сфінкс» і пустив туди усмішку. І вона несміливо застрибнула на фейс. – Ви нормальні чуваки. Мені такі подобаються. Тримаєте удар і не пищите. За це – бонус. Ловіть: у справжнього чоловіка на цьому світі дві проблеми.
Марченко й Лисиця спочатку зраділи, але, почувши, який той «бонус», розчаровано застигли, чекаючи продовження. Та оповідач не поспішав. І коли мовчання перетворилося на прірву, в яку могла полетіти попередня фраза, а разом з нею – й симпатія «його величності», донкор не витримав:
– І які ж?
– Жінка, –
31
Вислів філософа Конфуція.