Bīstamie sakari. Džefrijs Ārčers
Чтение книги онлайн.
Читать онлайн книгу Bīstamie sakari - Džefrijs Ārčers страница 13
![Bīstamie sakari - Džefrijs Ārčers Bīstamie sakari - Džefrijs Ārčers](/cover_pre154340.jpg)
– Vai viņš bieži atrodas prom no mājām?
– Nē. Patiesību sakot, tādi gadījumi ir pat ļoti reti. Mans vīrs pēc profesijas ir rakstnieks un līdz ar to ļoti daudz laika pavada tieši mājās.
– Nu, reizēm taču viņam vismaz uz bibliotēku ir jāaiziet, – minēja Breitveitas jaunkundze, un viņas sejā parādījās kas tāds, ko varētu nodēvēt par smaidu.
– Nē, mums mājās ir pašiem sava bibliotēka, – paskaidroja Emma un jau uzreiz nožēloja, ka to pateikusi.
– Vai jūs pati strādājat? – noprasīja Breitveitas jaunkundze tādā tonī, kas vedināja uz domām, ka tas būtu īsts noziegums.
– Nē, kaut gan cenšos palīdzēt vīram, cik vien spēju. Lai nu kā, bet es mātes un sievas pienākumus uztveru kā pilnas slodzes darbu. – Šādi sacīt bija ieteicis Harijs, tomēr viņš skaidri apzinājās, ka Emma tā nebūt neuzskata. Un pēc tikšanās ar Sairusu Feldmenu viņas pārliecība tikai pastiprinājās.
– Cik ilgi jau esat precējusies, Kliftones kundze? – neatlaidās Breitveitas jaunkundze.
– Mazliet vairāk nekā trīs gadus.
– Bet jūsu pieteikumā es lasīju, ka jūsu dēlam Sebastjanam ir jau astoņi gadi.
– Jā, tā tas ir. Mēs ar Hariju saderinājāmies tūkstoš deviņi simti trīsdesmit devītajā gadā, bet viņš uzskatīja par savu pienākumu pieteikties armijā jau tad, kad Anglija īsti vēl nebija iesaistījusies karā.
Breitveitas jaunkundze jau grasījās tincināšanu turpināt, bet vīrietis, kas sēdēja priekšsēdētājam kreisajā pusē, paliecās uz priekšu un teica: – Tātad jūs apprecējāties drīz pēc kara beigām, Kliftones kundze?
– Diemžēl tā nenotika, – stāstīja Emma un paskatījās uz vīrieti, kuram bija tikai viena roka. – Mans vīrs smagi cieta vācu kājnieku mīnas sprādzienā tikai dažas dienas pirms kara beigām. Aizritēja zināms laiks, līdz viņš bija tiktāl atlabis, lai varētu izrakstīties no hospitāļa.
Breitveitas jaunkundze sēdēja nekustīgi. Emmai ienāca prātā, ka varbūt vajadzētu… Viņa izlēma uzņemties risku, lai gan zināja, ka Harijs šādu rīcību nebūtu atbalstījis.
– Bet, Nīdema kungs, – viņa nenovērsusies sacīja, – es uzskatu, ka piederu pie veiksmīgajām. Mana sirds vai lūzt, kad iedomājos par tām sievietēm, kuru vīri, līgavaiņi vai mīļotie neatgriezās pie savas ģimenes un atdeva dzimtenei pašu dārgāko, proti, dzīvību.
To dzirdot, Breitveitas jaunkundze nolieca galvu, un priekšsēdētājs sacīja: – Paldies, Kliftones kundze. Drīzumā kāds ar jums sazināsies.
Piektā nodaļa
Sešos no rīta Natālija stāvēja viesnīcas vestibilā un gaidīja Hariju. Viņa izskatījās tieši tikpat moža un rosīga kā tajā brīdī, kad dienu iepriekš devās projām. Kad viņi bija iekārtojušies limuzīna aizmugures sēdeklī, viņa uzreiz atvēra neiztrūkstošo dokumentu mapi.
– Tava diena sāksies ar interviju pie Meta Džeikobsa NBC, tas ir brokastu šovs ar visaugstākajiem reitingiem visā valstī. Labā ziņa ir tāda, ka tev atvēlēts labākais laiks un tu runāsi starp septiņiem četrdesmit un astoņiem. Ne tik labās ziņas ir tādas, ka šo laiku tev nāksies dalīt ar Klārku Geiblu un Melu Blanku, proti, Blīkšķu Banija un Putniņa Tvītija balsi. Geibls reklamēs savu jaunāko filmu, kurā viņš spēlē kopā ar Lanu Tērneri.
– Un Mels Blanks? – vaicāja Harijs, pulēdamies nesmieties.
– Viņš atzīmē desmitgadi, kas aizvadīta, strādājot studijā Warner Brothers. Ņemot vērā sponsoriem atvēlēto reklāmas laiku, es rēķinu, ka tev būs jārunā apmēram četras vai piecas minūtes. Tev par tām jādomā kā par divsimt četrdesmit vai trīssimt sekundēm. Pat nevaru pienācīgi uzsvērt, – turpināja Natālija, – to, cik svarīga visai mūsu reklāmas kampaņai būs šī intervija. Visās nākamajās trīs nedēļās tev nebūs veicams nekas būtiskāks. Veiksme šajā intervijā noteikti palīdzēs iekļūt pārdotāko grāmatu topā, turklāt pēc tam tevi vēlēsies uzņemt kā viesi itin visi valstī pazīstamākie šovi. Harijs juta, ka viņa sirds ar katru sekundi pukst aizvien straujāk.
– Tev tikai jāpamanās atrast ieganstu, lai pieminētu “Kas neriskē…” – viņa piebilda, kad limuzīns apstājās pie NBC studijas Rokfellera centrā.
Izkāpis no limuzīna, Harijs teju nespēja noticēt pats savām acīm. Šaurā ieeja ēkā bija norobežota, un pie abām tās pusēm drūzmējās fanu pūļi. “Protams, deviņdesmit procenti skaļo jūsmotāju atnākuši, lai ieraudzītu Klārku Geiblu,” Harijs sprieda, “deviņi procenti ieradušies Mela Blanka dēļ un viens procents…”.
– Kas viņš tāds? – atskanēja jautājums, kad Harijs gāja garām.
“Laikam jau pat ne domātais viens procents.”
Kad Harijs bez starpgadījumiem bija nonācis ēkā, stāva dežurants pavadīja viņu uz “Zaļo istabu” un īsi izstāstīja par laika sadalījumu.
– Geibls septiņos četrdesmit. Blanks pēc viņa septiņos piecdesmit. Mēs ceram iedabūt jūs septiņos piecdesmit piecās, pirms ziņu izlaiduma.
– Pateicos, – sacīja Harijs, tad apsēdās un mēģināja koncentrēties.
Septiņos trīsdesmit “Zaļajā istabā” ienāca Mels Blanks un paskatījās uz Hariju tik cieši, it kā gaidītu, ka viņš lūgs autogrāfu. Pēc dažām minūtēm savas svītas pavadībā ieradās arī Klārks Geibls. Hariju pārsteidza tas, ka ekrāna elks ir ģērbies smokingā un viņam rokā ir viskija glāze. Geibls paskaidroja Blankam, ka tā nav nekāda dzeršana no agra rīta, jo viņš nemaz neesot devies gulēt. Skanēja smiekli, un viņš tika aicināts uz interviju. Harijs palika viens ar Melu.
– Uzmanīgi ieklausies, kā Geibls runā, – Mels vērsās pie Harija. – Tiklīdz iedegas sarkanā spuldzīte, neviens, ieskai-
tot arī studijā esošos, pat neiedomāsies, ka viņš dzēris kaut ko vairāk par apelsīnu sulu. Un tad, kad viņš nāks ārā no studijas, pilnīgi visi vēlēsies noskatīties viņa jauno filmu.
Izrādījās, ka Melam ir taisnība. Geibls bija izcils profesionālis, un viņa jaunākās filmas nosaukums izskanēja vismaz ik pēc katrām trīsdesmit sekundēm. Lai gan Harijs bija lasījis, ka Tērneres jaunkundze un Geibla kungs nespēj viens otru ne acu galā paciest, aktieris par savu ekrāna partneri izteicās tik labi, ka pat lielākajam ciniķim nerastos aizdomas par nesaskaņām. Neapmierināta bija vienīgi Natālija, jo Geibls pārtērēja viņam atvēlēto laiku par četrdesmit divām sekundēm.
Reklāmas pauzes laikā Melu pavadīja uz studijas telpu. No viņa teiktā Harijs mācījās daudz derīga, tomēr visiespaidīgākais bija tas, ka pēc Meta Džeikoba uzdotā pēdējā jautājuma Mels tikai turpināja runāt un nozaga vēl trīsdesmit septiņas sekundes no tik