Тріумф ніжності. Джудіт Макнот
Чтение книги онлайн.
Читать онлайн книгу Тріумф ніжності - Джудіт Макнот страница 14
![Тріумф ніжності - Джудіт Макнот Тріумф ніжності - Джудіт Макнот](/cover_pre249197.jpg)
Вона продовжувала дивитися на нього, на його гарно збудоване підтягнене тіло, яке лежало поряд на покривалі. Червона трикотажна сорочка, яка була на ньому, обтягувала широкі плечі й могутні груди, а короткі рукава відкривали сильні руки. Джинси підкреслювали вузькі та міцні стегна і плаский живіт. Кеті здавалося, що навіть під час сну він випромінював неприховану потужну мужність, однак це більше не викликало в ній ворожого ставлення. Раптом їй здалося, що Рамон чимось подібний до Девіда, і це враження вигнало з її голови думки про обох чоловіків.
– Сподіваюся, те, що ти бачиш, тобі подобається.
Кеті неохоче перевела погляд на парк, який розкинувся на пагорбах перед ними.
– Так, сьогодні парк дивовижний, дерева, як…
– Ви дивилися не на дерева, señorita.
Кеті не знайшла, що відповісти. Але їй сподобалось, як він назвав її сеньйоритою. Це слово здавалося незнайомим і дивним, підкреслювало розбіжності між ними і зводило нанівець вплив його неприхованої мужності на неї. Про що вона тільки думала, коли уявляла, як Рамон її цілуватиме? Подальші стосунки з ним призведуть лише до катастрофи. У них немає нічого спільного. Вони живуть у зовсім різних світах. У соціальному плані їх розділяли сотні кілометрів. Завтра, приміром, вона збирається на барбекю до батьків, які живуть в елегантному будинку на території заміського клубу «Форест Оакс». Рамон ніколи не зможе знайти спільної мови з людьми, які там будуть. І якщо вона візьме його з собою, він почуватиметься не у своїй тарілці. Він буде там зайвим. А коли її батьки з’ясують, що він фермер, який весною водить вантажівку, вони дуже чітко дадуть Рамону зрозуміти, що він не належить до цього дому і тим паче не може зустрічатися з їхньою донькою.
Тому Кеті твердо вирішила, що більше ніколи не побачить Рамона. Насправді між ними не могло нічого бути, а її сексуальна реакція на нього була вагомою підставою, щоб негайно розірвати стосунки. Усе одно з цього не вийде нічого серйозного чи тривалого.
– Чому ти хочеш утекти від мене, Кеті?
Він розплющив свої проникливі чорні очі й уважно вдивлявся в її обличчя. Кеті почала розгладжувати ковдру під собою, а потім лягла.
– Не розумію, що ти маєш на увазі, – промовила вона, заплющивши очі, щоб не дивитися на нього.
– Хочеш знати, що я думаю, коли дивлюся на тебе? – запитав він низьким чуттєвим голосом.
– Ні, – сухо промовила вона. – Сподіваюся, ти не збираєшся казати щось у стилі героя-коханця з мильної опери. Але з тону твого голосу, здається, так воно і є.
Кеті спробувала розслабитися, але у напруженій тиші, яка зависла між ними після її слів, це було неможливо. За кілька хвилин вона різко сіла.
– Здається,