Учень архітектора. Элиф Шафак
Чтение книги онлайн.
Читать онлайн книгу Учень архітектора - Элиф Шафак страница 6
![Учень архітектора - Элиф Шафак Учень архітектора - Элиф Шафак](/cover_pre219457.jpg)
Збентежена, вона підійшла до вуличної брами. Від трьох речей у житті вона не очікувала добра: від чоловіка, який запродав свою душу Шайтану, від жінки, яка пишається своєю вродою, і від таких нічних новин, які не можуть дочекатися ранку.
Невдовзі коляска зупинилася по той бік високого муру. Кінь форкнув, почулися важкі кроки. Кахья відчула у повітрі запах поту – чи то кінського, чи людського, точно сказати не могла. Старій не терпілося дізнатись, хто ж це примчав серед ночі.
Спочатку їй було потрібно сім разів повторити суру Аль-Фаляк:[9] «Шукаю захисту в Господа світанкової зорі від зла Його творінь і від зла темряви, коли вона настає, і від зла чарівниць, що дмухають на вузли…»
Тим часом невідомий посланець стукав у двері. Ввічливо, проте наполегливо. Такий стукіт може перейти в різке грюкання, якщо якийсь короткий час лишити його без відповіді, – і справді, скоро так і сталося. Слуги, які щойно попрокидалися, побігли в сад одне за одним, із лампами в руках, накидаючи хустки поверх нічного вбрання. Не в силах довше зволікати, кахья промовила: «Бісміллях аль-Рахман аль-Рахім!»[10] – і відімкнула засув.
Незнайомець постав перед нею, коли місяць ковзнув за хмари. Кремезний, присадкуватий, судячи з розрізу очей, татарин. У нього на перев’язі висіла шкіряна фляга, чоловік тримався зухвало, але насупив брови, не приховуючи роздратування, що стільки людей на нього витріщається.
– Я прибув із палацу, – оголосив він без потреби гучно.
Запала тиша – аж ніяк не привітна.
– Мені треба поговорити з вашим господарем, – сказав посланець.
Чоловік розправив плечі й зібрався увійти в дім, аж тут кахья підняла руку, зупиняючи його:
– Чи з правої ноги ви заходите?
– Що?
– Переходячи цей поріг, вам годиться переступати його спочатку правою ногою.
Посланець подивився на свої ноги, немов злякавшись, що вони кудись втечуть, потім зробив обережний крок. А зайшовши, проголосив, що його прислав сам султан у надзвичайно терміновій справі, хоча йому й не було потреби казати це вголос – усі й так розуміли.
– Мені наказали привезти до палацу Головного архітектора султана, – додав він.
Кахья затремтіла і зблідла на лиці. Жінка прокашлялася – її рот був повний таких слів, які вона промовити не могла. Вона б охоче сказала цьому гінцю, що не може турбувати пана, який і так дуже мало спить. Але, звісно, такого жінка не сказала, а натомість пробурмотіла:
– Почекайте тут.
Вона
9
Інша назва цієї сури – «Світанкова зоря». (
10
Ім’ям Аллаха Милостивого, Милосердного!