Війна з державою чи за державу? Селянський повстанський рух в Україні 1917–1921 років. Колектив авторів
Чтение книги онлайн.
Читать онлайн книгу Війна з державою чи за державу? Селянський повстанський рух в Україні 1917–1921 років - Колектив авторів страница 14
![Війна з державою чи за державу? Селянський повстанський рух в Україні 1917–1921 років - Колектив авторів Війна з державою чи за державу? Селянський повстанський рух в Україні 1917–1921 років - Колектив авторів](/cover_pre213590.jpg)
Одними з перших негативне ставлення до нового режиму висловили делегати 5-го Національного з’їзду Київщини (28 квітня – 2 травня), на якому були й вільні козаки. Характерним є виступ представника звенигородського вільного козацтва на нараді 2 травня: «…українська по назві, а властиво русько-польсько-жидівська буржуазія злигалася з німецькою буржуазією, з німецькими генералами і думають, що вони вже побідили, вже затоптали землю і волю і самостійність України […] Скорше всі ми поляжемо головами, та не пустимо з своїх рук землі і не дозволимо, щоби кацапська буржуазія над нами панувала»[59].
Рішення негайно розпочати збройну боротьбу з гетьманською владою підтримали і делегати Звенигородського повітового селянського з’їзду, що відбувся 3 травня. Закликавши селянство збирати сили для майбутнього збройного виступу, з’їзд визнав за найкращий засіб формування повстанських загонів дотримання ідейно-організаційних принципів Вільного козацтва. У селах повіту, де ще не було вільнокозачих товариств, ухвалили їх негайно організувати. Пропозицію перейменувати «Вільне козацтво» в «Армію спасіння землі і волі» було відкинуто[60].
Позицію звенигородців підтримало і вільне козацтво інших губерній. Гаврилівський волосний схід (Кам’янецький повіт Подільської губернії) ще напередодні перевороту ухвалив організувати у волості Вільне козацтво для того, щоб протидіяти поверненню власності поміщикам, а 9 травня вирішив: «Право власності на землю не хочемо, а щоб земля перейшла трудовому народу по соціалізації, хочемо щоби Україною властвувала виборна Центральна Рада, котрій ми довіряємо правити і виробляти закон для охорони України»[61].
«Обраного буржуазією» гетьмана назвали «самозванцем» і делегати Верхньодніпровського повітового з’їзду Селянських спілок та Вільного козацтва. Протестуючи проти втручання іноземних військ у внутрішні справи України та розгону Центральної Ради, вони закликали «боротися з ворогами трудового селянства». З таким самим закликом виступив 8 травня на губернському з’їзді Катеринославщини кошовий отаман Новомосковського повіту Ф. Сторубель: «До зброї! Всі вмремо, але руйнувати волі не дамо!»[62]
Згідно з агентурними донесеннями та слідчими матеріалами державних установ Подільської губернії,
59
ЦДАВО України. – Ф. 2245. – Оп. 1. – Спр. 1. – Арк. 60зв—61.
60
Звенигородська думка. – 1918. – 5 травня.
61
ЦДАВО України. – Ф. 1115. – Оп. 1. – Спр. 50. – Арк. 85.
62
Голос робітника. – 1918. – 10 травня.